![](https://imgur.com/ygOST5s.gif) Bear-shifter; Age: 37 years old (born in the IV age); Status: Obtained.
Праймът на съвета на Шифтърите и негов безтрашен водач бе Ренар. Самият той бе огромен и внушителен - както в своята животинска, така и в човешката си форма. Шифтърите мечки бяха рядък вид. Толкова рядък, че бяха привлякли вниманието на хора, които искаха да се възползват от техните подсъзнателни способности и рядкост, за да придобият богатство, като ги показват за пари. Хората правеха всичко за пари - това бе урокът, който мечокът бе научил още като млад мъж. Родителите му бяха станали жертва на тези бракониери, които искаха да се възползват от тях за пари, но в последният момент се бе намесил не друг, а самата Инсигния. Бе защитила младия мъж от оръжията на хората, които бяха намерили своя доста кървав и гротеск край. Русата богиня бе протегнала дланта си към младежа, вземайки го за свой консорт. Въпреки ужасните слухове, които се носеха из цял Авликейн за Инсигния и нейните консорти, Ренар бе усетил само подкрепа от нея. Самата Инсигния все едно вечно бе покрита с воал от тъга и меланхолия, рядко надигайки го, за да покаже безумно красивата си усмивка, от която сърцето му понякога спираше. Докато един ден сърцето му наистина не спря. Бе усетил своята сродна душа - своята половина, която бе преопределена за него. Някъде наблизо. Твърде наблизо. Бе зърнал очите и несъзнателно през затъмнения прозорец на линейката. Когато почувства това трепване в гърдите си, Ренар мигом избяга задъхан при Инсигния и помоли богинята да го освободи от клетвата му. В очите и се четеше разбиране, но и тъга. Бързо го освободи - без излишни приказки или сбогувания. Самият факт, че бе жив, трябваше да му говори достатъчно за чувствата на Инсигния. Но днес нямаше само тя да го гледа с тъга. Той се затича в посоката, в която усещаше своята сродна душа само за да открие, че това бе посоката на болницата. Паника и ужас блъскаха в гърдите му, докато инстинкта му го водеше към една от стаите. Там на леглото лежеше млада и красива жена, която кърваше ужасно. Сините и очи го погледнаха и те бяха заедно за една секунда преди тя да поеме по пътя на Одеон... Бяха бракониери. Ренар се закле, че винаги ще води мечките и шифтърите към един спокоен и тих живот. В който никой не губеше любовта на живота си. Неговата самоотверженост и жертвоготовност бе причината останалите мечки да го изберат за свой представител в Съвета, а Съветът на шифтърите - за свой Прайм. ![](https://imgur.com/qtU097g.gif) Wolf-shifter; Age: 24 years old (born in the IV age); Status: Obtained.
Родът Дювал бе горд носител на шифтърския ген вече цели десет поколения. Или поне това твърдеше бащата на Амели откакто тя се помнеше. Всички те бяха вълци и произлизаха от първия, който бе носил това наименование. Самата тя често се усъмняваше в това твърдение, което останалите от глутницата приемаха за чиста монета с лекота. От ранна детска възраст младата красавица имаше едно особено качество, което другите сякаш не притежаваха. Да мисли. Студените и очи наблюдаваха, анализираха и често осъждаха всички около нея и техните постъпки, водени от разни емоции. Баща и бе Алфата на глутницата на Лунния камък и от нея се очакваше да живее в сянката му докато самата тя не основе своя такава. Или поне това мислеше, че ще се случи. Дилук имаше съвсем други планове. Баща и винаги даваше вид на сериозен и отдаден на расата и вида си мъж, който никога не пропускаше възможността да подчертае природните дарби, таланти и безброй умения на шифтърите и на вълците в частност. До такава степен бе вглъбен в тази си доктрина, че Амели дори можеше да я нарече пропаганда. Да, гордостта течеше и в нейните вени, но това не означаваше, че бе напълно съгласна с начина, по който всичко това им се поднасяше. Тук бе моментът, в който Съдбата бе изиграла своите карти в живота на младата вълчица. Съвсем случайно се бе натъкнала на семеен архив, който баща и така ревностно пазеше с цената на всичко, което може да пожертва. Оттам тя научи, че баща и далеч не бе изцяло носител на шифтърския ген - вярно, че шифтърите се раждаха като представители или на едната раса, или на другата, а другият им родител нямаше никакво значение, щом децата са зооморфи, но той не разсъждаваше така. Комплексът му, породен от изневярата на майка му с обикновен човек, го тласкаше към лъжи и измами за произхода му, които сега бяха излезли наяве пред единствената му дъщеря. Тя не можеше да се нарече изненадана от думите, които прочете там, но това по никакъв начин не смекчи чувството на раздразнение, кипнало във вените и. Чувстваше се дори предадена, излъгана въпреки стотиците пъти, в които бе подлагала на съмнение думите на стария Дювал. Водена от тези тъмни чувства, но и даваща си равносметка за тежестта на действията си, Амели бе прибягнала до нещо, което може би щеше да бъде наречено греховно от мнозина - бе отнела живота на баща си. Предизвикала го бе на дуел, който бе коствал живота му, защото колкото и подценявана да бе до този момент младата вълчица, бе пресметнала шансовете и преброила благословиите си правилно и достатъчно добре, че да спечели, правейки глутницата му изцяло своя. Няколко години бяха минали от този ден, оставил кървав отпечатък върху Глутницата на Лунния камък, но в тези няколко години Амели не си губеше времето - достатъчно се бе доказала, че да бъде сред малкото алфи в историята, избрани за членове на Съвета на Шифтърите. ![](https://imgur.com/TouE410.gif) Deer-shifter; 41 years old (born in the IV age); Status: Obtained.
За Керсан Кервос можеха да се чуят доста истории, които сами по себе си го превръщаха в някаква почти митологическа личност. Говореха за аферата му с Маб - Кралицата на феите, за двете му дъщери – едната избрала пътя на ножа, а другата на думите. За трагичния край на някогашната му любима, но на фона на всичките клюки и слухове по негов адрес и касаещи семейството му, съществата на Авликейн често забравяха да споменат добрите му дела и предпочитаха да го подпитват за теми, които самият той смяташе за отдавна приключени. Срещайки хладния, суров поглед в очите му, повечето дръзнали да повдигнат въпроса не настояваха за още отговори нито пък имаха смелостта да отворят тази страница отново. Еленът не понасяше името му да бъде споменавано във връзка с всякакъв род клюки и скандали, но за своя беда не можеше напълно да надскочи сянката на миналото си, независимо колко бързи бяха нозете му. Керсан бе наследник на стар род от заможни елени шифтъри, от които всички до един избираха да се посветят на благородното дело на медицината. Десетки революционни пробиви в тази сфера бяха именно на негови прадеди. Той не бе изключение от вече зададените линии на кариерния път - бе помагал на стотици и тепърва щеше да го прави. Животът бе дълъг въпреки лимитите му, които пламъкът на Одеоновите свещи очертаваше. Знатният род медици и жълтите вести обаче далеч не бяха всичко, обуславящо живота на Керсан. Години по-късно по молба на болшинството на елените шифтъри той се съгласи да представлява вида им пред Прайма. Останалите членове на съвета винаги можеха да разчитат на неговото безпристрастно и справедливо мнение, поради което Керсан се ползваше с известна доза уважение от всички тях. ![](https://imgur.com/iPQbBsz.gif) Red fox-shifter; 21 years old (born in the IV age); Status: Obtained.
Родителите на Ивет бяха от онези шифтъри, които предпочитаха да се реализират там, в големия град, откъснати от природата въпреки нейния отчаян зов. Затова и Ив бе закърмена с нравите на създанията там, тъй като през годините и се бе налагало да общува с много от тях. Майка и и баща и бяха избрали един не особено нетипичен за лисици зооморфи път - бяха станали адвокати във Валон, през повечето време живееха във Фаустус, въпреки че често им се налагаше да пътуват, за да правят това, за което им се плащаше. Видът им бе адаптивен, за щастие, иначе малката Ивет щеше да има сериозни проблеми с това да се настрои от една среда в друга. Техните мечти и вече утъпканата пътека, която предлагаха на дъщеря си обаче не бе начинът, по който тя искаше да прекара живота си. Със сърцето си тя чуваше как дъбовите гори я викат, как свободата на лисичата и форма и е по-по-нужна от всичко онова, което може широкият свят на Авликейн да и предложи в замяна. Когато бе на шестнадесет и родителите и прожектираха върху нея собствените си амбиции, нямаше голям избор освен да избяга от тази им клопка, в която желанията им я поставяха. Не желаеше да е адвокат, не желаеше по цял ден да води дела, не желаеше по цял ден да разлиства документи и да чете кодекси. Получаваше и се, отвътре и идваше, а това, че вече имаше път, по който да върви, без да се налага да си проправя свой такъв, бе улеснение... от което тя нямаше да се възползва. В един съдбовен ден реши да избяга от огромния палат, който те притежаваха и в който прекарваха по-голямата част от нощите и дните си. Палат, който ги пълнеше с негативна енергия, задушаваше ги, защото не бе свободата на леса и аромата на ливадите. Ивет се върна там, където принадлежеше душата и. Можеше да изживее живота си по модела, по който тя сама избере. Оттогава не бе срещала родителите си, но за сметка на това бе срещнала много свои съратници, подкрепящи решението, взето от нея. Но въпреки всичко едно не можеше да отрече - когато бе избрана за част от Съвета на Шифтърите, уменията, усвоени в града, и влизаха в употреба непрестанно. Често обаче носталгията я теглеше към Валон, но сега повече предпочиташе да се радва на слънцето на Лунатион или на чистия въздух в парковете на Ваурора отколкото на фаустовския мрак.
![](https://imgur.com/0Nvv8Nl.gif) Lion-shifter; 23 years old (born in the IV age); Status: Obtained.
Прекаралият по-голямата част от живота си в Ешила Алакай Видиъс или Алекс, както често го наричаха, даваше вид на твърде суетен младеж, хранещ се с вниманието на околните. Но добре че беше тази суета, идваща от лъвския му ген, която да му проправя път напред. Актьорската му кариера бе започнала още когато той бе едва на шест, а филмът за отрицателно време стана блокбъстър. Нямаше кино във Валон, което да не се състезаваше да го излъчи първо. Летящ старт към бъдещата кариера, която лъвът зооморф смяташе да води. Харесваше му светът навън, харесваше му всичко онова, което получава. Харесваха му и актьорските, и моделските му изяви. Харесваше му средата, която го заобикаляше, харесваше му и динамиката, към която по принцип расата му не бе предразположена. Харесваше му комуникацията, която държеше социалната му батерия висока. Имаше нужда от това. Харесваше му и многочасовото чатене и скролване из "АвликениХъб", където фенстраниците за него не бяха една или две. Въпреки че не обичаше да стои статичен обаче дори Алакай от време на време имаше нужда от отдих. Не бяха редки периодите, в които си взимаше ваканции до непознати места, до които медиите не можеха да го проследят. Истината е, че тези негови няколкомесечни почивки от професионалния път бяха именно там, в природата, където видът му принадлежеше още от деня на създаването си от Инсигния. Нерядко се и връщаше там просто за да бъде в течение с нещата, касаещи расата му. Винаги питаше, интересуваше, търсеше, анализираше, влизаше в пряк контакт с други прайдове за целта си; прайдът му винаги разчиташе на него пръв да научи всичко онова, което трябваше да бъде научено, а той с удоволствие отговаряше на всеки техен въпрос. Беше техен водач почти толкова, колкото и онзи, на когото най-много разчитаха, даже неведнъж бе чувал думите, че трябва да го предизвика на двубой, да го разкъса и да вземе неговата титла за себе си. Но Алакай не жадуваше за тази власт, целите му в живота бяха други. Дотогава възнамеряваше да е само помощник доколкото може, а и винаги се отнасяше с нужното уважение към лидера на прайда си още от деня, в който се бе отделил от своя и бе топло приет тук. Ала неговите побратими лъвове имаха други нагласи относно Алекс - избраха го за свой представител в Съвета на Шифтърите, където той се справяше чудесно. Винаги беше информиран, имаше отговор на всеки въпрос и въпрос за всеки отговор. За себе си той не приемаше този дълг като тежест, а дори като приятно занимание и една допълнителна почивка от бързо развиващия се свят в градовете, където медиите и папараците бяха постоянно по петите му.
![](https://imgur.com/MyDviJY.gif) Hawk-shifter; 33 years old (born in the IV age); Status: Obtained.
Истински опитните авиатори бяха рядкост дори за света на Авликейн, затова Касай Варгас беше познат като много ценен кадър из всяко негово кътче. За него тази дейност не бе работа, а по-скоро удоволствие, за което получаваше съответното заплащане. Свободата на небесата му действаше като антидот срещу всяка несгода, която животът му носеше. Не че имаше от какво да се оплаче - бе срещнал сродната си душа - тя също бе ястреб зооморф като него. С любов гледаха прекрасните си двама синове, тя бе сбъднала мечтата си да стане картограф, а той като пилот подсигуряваше на момчетата им светло бъдеще. Съзнаваше, че това може да му коства живота, знаеше колко бе опасен занаятът му, но вроденият му усет към тези неща не го оставяше да се отдаде на тази порочна мисъл. Именно този негов инстинкт и отличното му зрение бяха спасили както неговия живот, така и този на стотици пътници в съдбовен ден, за който друг негов колега вероятно нямаше да бъде подготвен. Касай бе съзрял нередност в самолета и веднага бе сезирал за нея, което доведе до съответните оплаквания от страна на закъсняващите пътници и на авиокомпанията, не взела думите му насериозно. След дълъг спор бе направена проверка, която бе установила, че Варгас всъщност е прав и ако самолетът бе излетял, то той щеше да се разбие и това да коства толкова много невинни животи, включително собствения му. За тази си постъпка, наблюдателност и проява на остър ум той бе удостоен с орден и бе провъзгласен за герой от всички, които е трябвало да излетят със същия полет. Пет години по-късно той продължаваше да работи професията на живота си, да се раздава за околните и да учи все повече и повече за този занаят, въпреки че околните често твърдяха как той знае всичко, че даже и повече от необходимото. Но това не беше вярно, Касай смяташе да се учи докато е жив - едно от удоволствията, които човешката му форма предлагаше. Освен със създания от всяка възможна раса Касай бе много, много близък и със собствения си вид, разбира се. Той дълбоко ценеше наследството и качествата, които ястребите съчетаваха, и нямаше търпение момчетата му да пораснат достатъчно, че да им покаже колко прекрасно е чувството да се реят в небесата на собствените си криле в компанията на ятото си. На последните проведени избори за Съвета на Шифтърите Касай бе избран да представлява своя вид. Считаше това за толкова голяма чест, колкото и получения орден, красящ стената на апартамента на семейство Варгас във Валон.
| - luca - Admin ![- luca -](https://i.pinimg.com/564x/5f/1a/82/5f1a82a7139aa54ed37b2f826dd18ad3.jpg) |
![](https://i.imgur.com/9zX0Vye.gif) Snake-shifter Age: 27 years old (born in the IV age); Status: Free.
Инестра винаги е била срамежлива жена, възпитана от своите родители шифтъри в ценностите на расата - да се грижат за околната среда и предимно да пречистват въздуха в Сукремал с природно вродените им сили. Тя винаги се чувстваше обвързана с пустинята и приемаше като свой близък всеки, когото срещаше по пътя си, а понякога дори се трансформираше в човешката си форма, за да не стряска онези, които изпитваха ужас от голямата оранжево-кафява змия, която стоеше насреща им. Това продължаваше години наред - дълго време тя обитаваше пясъчния рай и не познаваше света отвъд него - единствено бе слушала разказите на свои познати, връщащи се с щедри дарове от Валон. Доброто сърце на Инестра не охладня дори тогава, когато родителите и се разболяха от вампирската болест по стечение на обстоятелствата. Месеци наред те бяха болни, а тя трябваше да се грижи за тях на крехката 15-годишна възраст. Не я напускаше страхът, че може двамата да си отидат от този свят съвсем млади, но за нейно щастие, боговете, които никога не бе срещала през живота си, откликнаха на молбите и и след мъчително и дълго боледуване родителите и отново оздравяха, а това тя наричаше благословия от самия Дилук и онова, което преобърна целия и мироглед. Тогава тя се отвори към света и често започна да прибягва до близките Ешила и Лунатион, в които се чувстваше така комфортно. Бе решила, че има желание да открие лек за коварната болест и да спаси своите побратими и посестрими от това страдание, затова постъпи в Медицинския университет на Ваурора, макар и не с връстниците си. Когато бе станала част от шифтърския съвет и бе едва в началото на своето образование, бе решена да се откаже от него, но по препоръка на своя колега Керсан за щастие Инестра не предприе тази стъпка. ![](https://imgur.com/JskDFA7.gif) Pantera-shifter; Age: 23 years old (born in the IV age); Status: Free.
За разлика от повечето си познати, Едия бе израснала в сърцето на Валон - буквално и преносно, тъй като нейният роден дом бе Морфис. Баща и бе пантера, а майка и - обикновена жена от квартала на любовта, към която той бе изпитал връзката на предопределен другар и с която бе решил да остане във Валон. Тя често се чувстваше избрана от самия Бойн още от ранна детска възраст. Познатите и твърдяха, че твори поезия и пее още отпреди да се е научила да говори, което будеше радост в сърцето и. Можеше да се каже, че целият и живот е минал така - под патронажа на архона на вдъхновението, съзнателно за него или не. Често се включваше в благотворителни кампании и концерти, а когато порасна, започна и да ги организира. Винаги проектите и бяха успешни и добиваха популярност поради нейната харизматичност и находчив ум. а и тъй като името и бързо се прочу. Поначало инициативите и бяха подкрепени от баща и, макар той никога да не бе имал типичната шифтърска амбиция за нея, но се радваше по какъв път бе поела единствената му дъщеря. Толкова бе горд с нея, че той самият я убеждаваше да приеме кандидатурата да стане част от съвета на расата, въпреки че тя самата не желаеше да го направи. За съвета тя бе ценен кадър, издигнал се в очите им чрез своето милосърдие и готовност да помогне, а сега, когато бе избрана от тях, тя не ги разочароваше. Тя винаги бе отдадена на организацията, която подкрепяше всяка нейна благотворителна инициатива безрезервно, помагаше и да я популяризира и се включваше с удоволствие. Едия е позната на Авликейн и със своите ежегодни базарчета, които изнася на всяко Зимно слънцестоене, които често са съвместен проект с елфите. ![](https://i.imgur.com/0Q9tH39.gif) Dolphin-shifter; 31 years old (born in the IV age); Status: Free.
Немалка част от съзнателния си живот Даин бе прекарал сред бурното море, което, вярваше, познаваше като дланта си, макар това да бе невъзможно. Поради това всеки път поправяше сам себе си при всяко такова изказване и не пропускаше да отбележи, че морето е непостоянна стихия, на която никой освен боговете не би могъл да се опълчи. От малък майка му, която бе отличен корабостроител, го водеше със себе си на работа, учеше го на съвсем основни неща, а интересът му истински се възроди, когато се запозна за пръв път с баща си. Баща му - капитан на кораб, бе също делфин, към когото майка му бе изпитала влечение на предопределен другар, ала за жалост, нейната съдба бе тъжна - влечението бе едностранно и тя бе останала сама със сина им. Въпреки емоционалната среща на Даин и баща му, чиято фамилия той дори не носеше и който бе оставил майка му да се справя сама с живота, двамата не се мразеха и бързо се сближиха. От него той научи всички тънкости на занаята, знаеше как да управлява всякакви плавателни съдове, но това не бе нещото, което предпочиташе да прави. За него да конструира кораб, да чертае скици и да сглобява части, бе в пъти по-интересно и ценно, а вроденият му нюх към тези неща му бе отворил път към добре платена работа в корабостроителницата в Арктин. От години той мечтаеше да построи кораб, способен да преплува цялото Тъмно море, и да начертае карта на света отвъд него. Често чуваше, че е непосилно, невъзможно, но това не спираше желанието му. Той най-добре знаеше какво иска да направи и как да го направи, а съветът на шифтърите подкрепяше тази негова идея, макар и често да подхождаше към нея с известна доза скептицизъм. ![](https://imgur.com/E55cvKe.gif) Swan-shifter; 20 years old (born in the IV age); Status: Free.
Често хората подценяваха Клара заради крехката и възраст и не можеха да видят нищо отвъд образа на префърцунената прима балерина, но не знаеха през какви трудности бе преминала тя. Колкото и странно да звучеше, родителите и се бяха удавили, когато тя бе на 13, и тя бе останала сама в този жесток свят без път, без посока и без цел. Онзи, който и бе протегнал ръка в труден момент, бе Ренар, затова тя често твърдеше, че на него дължи всичко. Той бе видял талант у нея, бе я насърчил да следва мечтите си, макар те да бяха разбити след смъртта на майка и и татко и и макар за известно време младата шифтърка да се бе отказала от тях. Да се върне към танците, бе нещото, което върна в очите и онази искра на радост и любов, бе я направило по-отворена към света и и бе дало нова перспектива под закрилата на шифтърския прайм. Той бе като неин втори баща и често хората вярваха, че тя е някоя само заради него, че тя не е постигнала никога нищо сама, въпреки че това бе много, много далеч от истината. Тя не знаеше как да му се отплати, но сама бе извървяла пътя си напред, сама бе достигнала до престижа да бъде прима балерина, да изнася грандиозните си представления в морфийската опера, както и до съвета на шифтърите. които малко трудно я приеха в началото, тъй като бяха подвластни на убеждението си, че единствената причина да е там, е връзката и с Ренар, но Клара бързо разчупи този стереотип. Тя бе всеотдайна, стараеше се за расата си и за всички нейни представители и дори често се включваше в инициативите на Едия, носеше креативност, свежест и настроение във всяка от тях. За жалост, скоро щеше да се откаже от балета и да бъде само негов наблюдател, но не желаеше да мисли за този момент. Повече мечтаеше за деня, в който да срещне своя предопределен другар и да има спокоен живот на разбирателство и уважение с него. ![](https://imgur.com/a5iCQr8.gif) Crow-shifter; 23 years old (born in the IV age); Status: Obtained.
Още от малка Елор бе отличничка в училище, перфектно се справяше дори със сложни математически задачи и със сложни химични уравнения. Беше любопитна по природа, лесно и се удаваха такива неща, но истинският и интерес беше литературата. Често оставаше до късно сама да пише стихове за своята близка среща със смъртта вследствие на коварната вампирска болест. Не обичаше компания около себе си, защото най-ценната такава бе загубила живота си, което беше нейно вдъхновение, колкото и ужасно да звучеше. Творбите и излъчваха меланхолия, съкровеност, разказваха за най-личния момент, в който Елор бе на границата между света и Царството на сенките, а докато не знаеше сама къде се намира, гледаше как Ириан бе пристъпил при Одеон. Заради интимното си съдържание и прекия поглед към смъртта творбите и често се рецитираха на погребални обреди, с които расата и бе силно обвързана. Тя рядко взаимодействаше с хора отвъд поемите си, но творбите и говореха на хиляди хора ежедневно във Фаустус. Елор не бе така добър оратор като повечето шифтъри в съвета и често се чувстваше така, сякаш нейните думи бяха силни само в рими, а през другото време мълчеше, наблюдаваше, мъдро анализираше, но тя им бе полезен кадър заради находчивото си мислене, рационалността си и уникалната си гледна точка за света.
![](https://imgur.com/Gq258cQ.gif) Seal-shifter; 26 years old (born in the IV age); Status: Obtained.
Ксандър бе може би най-непознатият от шифтърския съвет, но това не омаловажаваше ролята му. Просто той се чувстваше по-комфортно да бъде повече наблюдател, отколкото някой набиващ се на очи, както всъщност тренировката му повеляваше. Вследствие на трагичните събития от миналото си младият тюлен бе станал част от групировката на "Тюлените", ала не се задържа там много дълго, тъй като желанията му бяха други, пряко диктувани от миналото, което още му горчеше. Пред очите му винаги бе денят, в който той коренно се промени и сякаш твърде бързо порасна в деня, в който бракониери безмилостно убиха родителите му заради техните ценни тюленови кожи. Той е израснал по крайбрежието, научавайки древното изкуство да се движи и да се свързва с морските същества, бе изградил дълбока връзка с океана. След като стана свидетел на опустошителните ефекти от бракониерството от първа ръка, той бе решен да промени нещата, а когато се присъедини към съвета на шифтърите - организация, която той виждаше като посветена на поддържането на баланса между шифтърите и останалите раси, като същевременно защитава света, с която цел расата на Инсигния бе създадена. Тюленът шифтър дълбоко желаеше да изкорени бракониерските дейности, а редом с това осъзнаваше и опасността, която вампирите и тяхната отрова представляват за шифтърите. Бе решен да осъществи промяна, но винаги я балансираше с рационалност и търпение, лека-полека събираше привърженици на своята кауза и я разпространяваше като основна идея чрез и в съвета. Това далеч не беше лесно, защото идеята му срещаше съпротива от онези, които печелеха от злината, наречена бракониерство, а между него и хората винаги се е наблюдавало напрежение, но въпреки всичко той желаеше едно - спокойствие за расата си. Макар да не бе най-забележимият измежду шифтърите, да не се проявяваше така пряко измежду другите създания и да изглеждаше твърде потаен на моменти, да не бе център на внимание, Ксандър имаше немалка заслуга за съвета такъв, какъвто е.
| - luca - Admin ![- luca -](https://i.pinimg.com/564x/5f/1a/82/5f1a82a7139aa54ed37b2f826dd18ad3.jpg) |
» "She licks blood off her fingers and she looks like divine absolution. Careful, meleager; this is your sport bit she's not playing a game."
» There is always something more to lose.
» Запазете своя лик
» the night is dark and full of mysteries
» Важни съобщения
» Форумен календар
» "The truth will set you free. But not until it is finished with you."
» Вземете готов герой